Jag dansar aldrig.
Det är inte min grej.
Ursäkta mig. - Ursäkta mig lite. Ursäkta.
Hej. Det var verkligen trevligt att träffas.
- Jag kanske kan få ringa dig? - Visst.
- Har du en penna? - Nej, tyvärr.
Vet du, jag kan ju lägga in numret direkt i mobilen.
- Jag är beredd. - Du ska få numret till jobbet.
Det blir bra. Eller hemnumret eller mobilen. Det går bra med vilket som.
- Ja... - Jag är beredd.
- 9... - 9...
...1... - 917.
- Du ska få mitt hemnummer. - Hemnummer, javisst.
- 5... - 516.
- Vänta lite. - 516...
- Just det, 516... - Cinco uno seis.
Hej, Abe. Var det trevligt?
- Varsågod. - Tack, Justin.
Är du klar med Excelarken? Jag måste ha dem på måndag morgon.
Det vet jag. Jag fixar det.
- Behöver du hjälp? - Tack, men jag klarar det här.
- Tjena, kusinen. Hur går det? - Bra.
Ska du se "Tron Legacy"? Den verkar riktigt bra.
- Vart ska du? - I väg på ett möte.
- Ursäkta? - Behöver ni hjälp?
- Jag ska lämna tillbaka en vara. - Var det något fel?
Ja, när jag öppnade paketet visade det sig att varan var repad.
- Men ni öppnade alltså paketet? - Ja...
Tyvärr får man inte lämna tillbaka varor ur öppnade förpackningar.
- Men varan var ju repig. - Tyvärr. Ni öppnade förpackningen.
- Butikschefen, tack. - Han är inte här just nu.
- När kommer han tillbaka? - Det vet jag inte. Han är på rast.
- Ge mig hans namn och nummer... - Om ni bara väntar lite, så...
Jag har inte tid med sånt här! Jag hör av mig via min advokat.
- Nu måste jag faktiskt gå på toa. - Nej, nej.
- Jag vinner ju. - Jag kommer strax tillbaka!
- Hallå? - Miranda?
- Vem pratar jag med? - Abe. Allt väl?
- Abe? - Från bröllopet, du vet.
- Är allt bra med dig? - Helt fantastiskt.
- Själv, då? - Jo då. Kan du vänta lite?
- Jag måste tyvärr lägga på. - Vad sägs om att ses på lördag?
- Visst. Hej då. - Jag kommer förbi vid tretiden.
Hejsan, Abe heter jag. Är Miranda här?
- Nej. Hade ni stämt träff? - Ja.
Jag tog nog fel på tiden. När kommer hon hem?
Det vet jag tyvärr inte.
Inga problem. Jag väntar i bilen om det går bra. Tack.
- Vad gör du här, Marie? - Du får ju inte allt gjort i tid.
Jag vill inte att du får problem med din pappa.
- Men släpp den här tjejen. - Hur vet du...
Jag är inte bakom flötet. Glöm henne.
Du kan glömma att få en sådan tjej.
Hallå!
- Det är jag - Abe. - Vad gör du här?
- Vi skulle... - Javisst, ja. Jag ber om ursäkt.
Ingen fara. Jag behövde ändå läsa lite.
Du, jag har med mig blommor till dig.
- Tack. Vill du följa med in? - Javisst.
- Mamma och pappa? - Hej!
Jag har en gäst med mig.
- Abe. - Abe Wertheimer.
Vill du ha något att dricka? Juice eller läsk, kanske?
- Cola light, tack, om du har. - Ursäkta att jag glömde bort dig.
Ingen fara. Jag hade ändå ärenden i närheten.
- Jaså? Vadå? - Lite grejer bara, du vet.
- Nej. Vadå? - Inget intressant.
- Jobbärenden. - Jaha.
Slå dig ned, bara. Jag är strax tillbaka.
Det fixar jag!
- Vad jobbar du med? - Jag driver ett företag...
...i fastighetsbranschen. Vi bygger butiker och så.
Menar du att ni bygger butikslängor där det var parker förut?
- Hur kommer det sig? - Pappa.
- Jobbar du för din pappa? - Ja, men jag är verkligen kompetent.
Många var på anställningsintervju. Ingen nepotism, där inte.
Jag gillar att du döpte din hund till Hund. Vilken ironi.
Nej tack.
- Förr rökte jag. - Det får mig att slappna av.
Precis! Det var därför jag rökte.
Men så var det det här med cancer.
En gammal kompis från skoltiden fick testikelcancer.
Han förlorade båda testiklarna. Han kan aldrig få barn.
Han kan adoptera, men det är ju inte samma sak.
Men jag har verkligen inget emot adoption!
Ibland känns det som om jag lever i fel tid.
Hade jag levt för hundra år sedan hade jag varit gift och haft... fem barn.
- Du kan lida av låg spermieproduktion. - Det tror jag inte.
- Hur kan du vara så säker på det? - Jag har varit och testat mig.
Två poäng.
- Giants-fan? Har du koll på Super Bowl? - Nej.
Är du anfallare eller mer av en dark horse?
Jag har anfallarmentalitet, men spelar på mina dark horse-kvaliteter.
Rent strategiskt. Du fattar, va?
- När fyller du år? - Den 30 januari.
Intressant. Vi träffades ju den 30 september.
- Jaha? - Somliga säger...
...att datum och siffror inte betyder något.
Men de har fel. Och det har inget med astrologi att göra.
"Vad är du för stjärntecken?" Nej, nej.
Det handlar om själva datumen och siffrorna.
- Hur då? - De har en mening.
- Vilken mening? - Det tar det tid att lista ut.
Men det finns en mening - och den är viktig.
Lite som inom kabbala. Fast inte i Madonnas tappning.
Tro mig, datum och siffror måste stämma.
Visst.
Miranda, jag skulle vilja säga något.
- Vadå? - Du kanske blir enormt överraskad nu.
Jag är en dark horse men brukar säga till mig själv: "Kör bara, Abe!"
- Okej. - Jag vill gifta mig med dig.
Vad säger du?
Du behöver inte svara inte nu. Jag vet att det är galet.
Nu vet du hur jag känner. Men om vi glömmer det för ett ögonblick:
Vill du gå på bio eller shoppa eller åka och fixa lite tacos?
Hej! Har du haft en bra dag?
- Jag blir så gasig av russin. - Blir du?
Så var det aldrig när du var liten.
Så är det i alla fall nu. Inga russin, tack.
Visst, jag lägger dem bredvid. Du får katrinplommon i stället.
Katrinplommon? Nej tack.
- Är Excelarken klara? - Ja.
- Var är de, då? - Datorn har hängt sig, jag mejlar dem.
- Hängt sig? - Ja, mjukvaran är inte så stabil.
Jag sa ju till dig att det skulle vara klart till i dag.
Det här är ju knappast mitt fel.
- Vems fel är det, då? - Jag fixar inte det här längre!
Du skyller alltid på mig! Dra åt helvete - jag säger upp mig!
Gör det, du. Men då kan du flytta ut ur huset också!
Då får du spela in tv-programmen på egen hand!
Gissa vilken filmstjärna som döljer sig bakom bokstäverna!
George Clooney.
Nicole Kidman.
Brad Pitt.
Abe? Älskling, är allt...
Vad i helsike gör du?
Jag vill skiljas.
Vad vill du?
Älskling?
Berätta för mig.
- Pappa är en skitstövel. - Jag vet.
- Jag avskyr honom. - Jag vet.
Jag är ju alltid så snäll mot honom.
Jag visar honom hur man spelar in program och sådant.
Jag ska flytta hemifrån.
- Vart ska du ta vägen? - Så långt bort jag bara kan.
- Behöver du pengar? - Jag klarar mig själv. Mamma...
Kom ihåg att jag alltid står vid din sida.
- Mamma? - Ja?
- Du är skyldig mig för backgammon. - Du får en check i morgon bitti.
845 dollar. Räknat från 4 oktober.
Du är så bra på datum och siffror.
- Vill du spela lite nu, bara på skoj? - Först vill jag ha checken.
Kan vi lägga upp en avbetalningsplan?
- För om din far får reda på detta... - Det får han inte.
Snälla, flytta inte. Vart ska du ta vägen?
Det har jag inte bestämt. Kanske till Frankrike.
- Dollarn är inte så stark nu för tiden. - Mexiko, då.
- Du avskyr ju när det är för varmt. - De har faktiskt luftkonditionering.
Åk till Mexiko, så känns det säkert bättre sedan.
Frågan är vad det tjänar till. Det spelar ingen roll vart jag åker...
Du kanske behöver gå i terapi igen?
Psykiatrer är idioter. Hela yrkeskåren är ett skämt!
Det finns ingen lösning på mina problem.
- Doktor Sonnenschein. - Den idioten!
Han hjälpte din far och mig med vårt äktenskap.
- Vi höll ju nästan på att skilja oss. - Det borde ni ha gjort.
- Någon medicin, kanske? - Jag är ingen knarkare!
Jag behöver inget knark. Folk måste se sanningen i vitögat.
- Hur ser sanningen ut, då? - Alla människor är hemska.
Mänskligheten är som en jävla kloak.
Folk ljuger för sin egen spegelbild varje dag.
De inbillar sig att de är goda och kärleksfulla. Men innerst inne...
...fast ändå inte på djupet, så bryr de sig bara om sig själva.
Folk... Folk behandlar en som om man inte är värd någonting.
Varenda jävla dag. Sedan låtsas de som om andra inget är värda-
- så att de får sig ett husdjur, men till och med djur förstår-
- att allt handlar om egoism.
Godhet och generositet uppstår bara om man blivit ordentligt gödd-
- eller haft riktigt bra sex-
- eller om man vet att man inte var en av alla förlorare på Wall Street.
Älskling...
Jag bryr mig ju om dig.
- Här. Excelarken. - Tack så mycket, Marie.
Nämen hej, Abe. Hur är det?
- Vad gör du här? - Mitt jobb, fattar du väl.
- Lyssna nu, Abe. - Får jag sparken annars, eller?
- Det går inte, du har ju sagt upp dig. - Önsketänkande.
Du kanske skulle ta din universitetsexamen nu.
Det gjorde inte du. Är jag utvecklingsstörd, eller?
Är det därför min examen är viktig?
Prata med din bror, han tog sin examen. Han kanske kan hjälpa dig.
- Vi pratar inte med varandra. - Du är storebror. Se till att bli sams.
Han är ju din bror. Vad har han gjort dig?
Du kan aldrig förstå hur det var att växa upp med honom.
Jag ber honom ringa dig...
...för nu räcker det. - Lägg dig inte i det här!
Fatta hur min far beter sig. Jag har ju inte ens gjort något.
Ändå är allting alltid mitt fel.
Familjeband och affärer är alltid svåra att förena.
Skitstöveln. Hör du rösten han använder mot mig?
- Jag förstår att det är svårt. - Jag har inte tid med det här.
- Jag har ju skaffat mig flickvän. - Har du?
Det är ju toppen. Vem är det du har träffat?
Vi träffades på ett bröllop för en vecka sedan.
- Och sedan? - Jag är kär.
- Jag friade till henne. - Wow.
- Är inte det lite? - Hon funderar på saken.
- Vet dina föräldrar om det här? - Nej, de skulle bara sumpa allt.
Det här är mitt liv, inte deras.
- Hur ofta träffas ni? - Vi sågs nu i helgen.
- Bor hon i närheten? - Tre timmar bort, men det går bra.
- Ska ni bara ses på helgerna? - Det är tanken. Än så länge.
Jaha. Jag hoppas att det ska fungera bra för er.
Hon vill inte gifta sig.
Tror du att jag borde uppvakta henne mer?
Åh, vännen.
- Jag borde göra slut på mig själv. - Sluta.
Vore det inte för pappa hade jag kunnat bli sångare.
Det var vad jag ville bli, men...
Han sa att det var omöjligt för mig.
Nu är jag till och med för gammal för "American Idol".
Alla anställda måste tvätta händerna efter varje toalettbesök.
- Hallå? - Hej. Det är Richard.
Hej.
Hur är det på hemmafronten?
Det går väl bra. Hur är det i Kalifornien?
Varmt.
- Bad mamma dig att ringa, eller? - Hon sa att du hade det tungt.
Jag ville bara ringa och höra om det är något du behöver.
Vad skulle det vara?
Du kan få låna pengar. Jag vet hur jobbigt det kan vara med pappa.
- Det är inga problem med pappa. - Du kanske skulle...
...se till att ta din examen. - Det bestämmer jag själv.
Jag vill bara hjälpa till. Jag vet att vi inte är så tajta.
Du var ju aldrig ens hemma.
- Dessutom var du alltid sen. - Det minns jag inte.
- Du minns inget du utsatte mig för. - Va? Vad pratar du om?
Att du ställde in resan vi skulle göra tillsammans i sista minuten.
För tio år sedan. Jag betalade ju din utrustning!
Ursäkta om jag förstörde din semester för tio år sedan.
Så var det hela tiden, men du fick det till att det var mitt fel.
Du vill egentligen inte alls be om ursäkt, för du kan ju inte ha fel.
- Vad är det? - Hej, det är jag.
- Jaha... - Jag ber om ursäkt för i helgen.
Jag har haft så dåligt samvete sedan du åkte.
Skulle du... kunna komma hit i kväll?
Javisst, det kan jag.
Du, jag är ju ingen expert, men...
...du kanske inte ska ta så mycket medicin?
Svara mig på en sak - ärligt.
- Menar du verkligen allvar? - Fullständigt.
200%.
Så du är inte ironisk, då? Du vet, som en performanceartist.
Många skulle nog säga att min humor är ganska så ironisk-
- men jag är absolut inte performanceartist. Aldrig i livet.
Så då menade du alltså allvar med det du sa senast?
Helt och hållet. 1000%.
- Trots att vi knappt... - Det räcker för mig.
Tror du att du kanske vill?
- Jag vill känna att jag vill ha dig. - Det räcker för mig.
Jag pratade länge med Mahmoud på Skype. Han är min före detta.
Jag berättade allt om dig.
Att du är så annorlunda... och alla nackdelar.
Han håller med. Jag borde sluta med självmordsförsöken.
Ge upp alla tankar på att skriva skönlitteratur.
Sluta kämpa för hoppet och för framgång och självaktning.
Jag borde gifta mig och skaffa barn.
Herregud, det var ju inte så hemskt.
Allt kunde ha varit mycket värre.
- Jag vet. - Verkligen mycket värre.
- Var trafiken dräglig? - Ja, jag brukar tajma bilresor bra.
Men det hade gått ännu fortare om vi inte hade missat avfarten.
- Från 95:an? - Parkway hade nog varit bättre.
- Det var vad jag sa. - Det går fortast på 95:an.
Dessutom är det ju en massa vägarbeten på Parkway nu.
- Så man måste åka runt. - Vägarbetena är borta nu.
- Parkway är ett bättre alternativ. - Det var ju det jag sa.
Tanken är att det ska bli en ny motorväg, avgiftsbelagd.
- Då blir det smidigare. - Verkligen.
Jaha, nu börjar snart rusningstrafiken.
Den kan vara helt förskräcklig.
Man vill absolut inte fastna i de köerna.
Jaha ja, då ska vi se. Här har vi en walk-in closet.
Ett badrum. Mamma är inredningsarkitekt-
- så hon får bra priser på kvalitetsmöbler och inredningsdetaljer.
Richards rum. Jag tror att jag spyr...
Det här är mina föräldrars rum...
...och... ser du karmen här? - Ja.
Pappa mätte oss och gjorde märken här.
- Var? - Det syns inte längre.
- De försvann när de renoverade. - Synd.
Jag vet, men så gör de alltid.
De glömde, det var för sent, sedan sa pappa...
- Vadå? - Glöm det.
Richard har världens komplex för att han är kortare än jag, så vem bryr sig?
Men nu ska du få se...
Det här är mitt rum.
Vad tycks? Jag gillar verkligen James Bond.
Kolla hatten. Det är en kopia av den Oddjob hade i "Goldfinger".
Jag är ingen trekkie eller något sådant supernördigt.
Är det här Richard? Han ser trevlig ut.
Bäst att du kollar synen.
Du träffar honom tids nog. Han är en skitstövel, precis som min pappa.
I framtiden tänkte jag att vi kunde bo här.
- Hur menar du? - Nej, nej. Inte i det här rummet.
Vi tar mina föräldrars sovrum. När de har flyttat till Florida.
Du kan fixa en helt ny inredning.
- Vill du inte skaffa något eget? - Vad ska vi med det till?
Huset kan stanna i släkten i flera generationer.
Våra barn ärver det och sedan tar deras barn över. På ett respektfullt sätt.
Det finns centralvärme, luftkonditionering och swimmingpool.
- Abe? - Ja?
- Jag måste berätta något för dig. - Jaha.
- Jag måste säga det innan vi får barn. - Berätta.
Och innan vi gifter oss.
- Ja? - Jag skulle ha sagt det tidigare.
- Tidigare? - Förlåt.
Berätta nu.
- Jag känner mig så dum och skyldig. - Varför då?
Vad det än är så kan du berätta det för mig.
- Jag lider av en åkomma. - Vad menar du?
Jag har hepatit. Hepatit B.
Vad innebär det... mer konkret?
Det finns en viss risk...
...en liten risk att du blir smittad.
Eller att jag redan har gjort det. Men du behöver inte oroa dig.
Det är inget som ställer sig i vägen för en eventuell graviditet.
Jag...
Är det en dödlig sjukdom?
Bara i undantagsfall. Men jag ville att du skulle veta.
Tack.
Det är svårt att prata om. Men jag får behandling nu.
Läkarna är optimistiska. Men ändå...
- Men ändå... - Jag har inte sagt något till någon.
- Inte till någon? - Jo, till Mahmoud förstås.
Det är klart.
Innebär det här att du ändrar dig nu?
Nej, självklart inte.
Jag älskar dig. Det är det enda som spelar någon roll.
Tack, Abe. Jag visste att du skulle förstå.
Hepatit B: Ett virus angriper levern.
Smittan sprids via orena sprutor och oskyddat sex.
Man kan också bli smittad via kroppsvätskor som svett och tårar.
Eller att man delat tandborste.
Kroniska inflammationer gör att man får skrumplever.
Detta leder senare till levercancer.
Varje år dör 5000 amerikaner i sådana följdsjukdomar.
Så var det med det, ja.
- Vad menar du med det? - Men, Abe...
...först vill hon åt dina pengar och nu smittar hon ned dig.
- Tänk efter nu. - Sjukdomen är inte dödlig.
- Det är nästan ingen som dör av den. - Vill du ta den risken, så...
- Jag älskar henne. - Gör du det?
- Läkarmottagningen. - Abe här. Richard, tack.
Ursäkta. Vilken Abe?
- Hans bror. - Jaha. Ett ögonblick.
Han har en patient. Ett meddelande, kanske?
- Be honom ringa upp mig. - Javisst. Och numret?
- Det har han redan. - Han kan ha tappat bort det.
Har han gjort det behöver han inte ringa.
- Hej! - Jag har sökt dig. Är allt bra?
Javisst. Det är så hektiskt på jobbet, bara.
Mahmoud är tillbaka från Dubai. Han vill gärna ses i helgen.
Det är så underbart! Vill du följa med?
- Visst. - Jag var så rädd...
... att du skulle bli arg eller försöka äga mig eller något.
Det blir så kul. Du kommer att älska Mahmoud!
Ett ungt invandrarpar från Ryssland har köpt huset mitt emot.
Det är bra att äga sitt eget. Då får man ett annat synsätt.
Man blir en hel människa på ett annat sätt då.
- Äger man inte... ...måste man hyra.
Mamma och jag har diskuterat lite.
Om det är så att ni vill köpa något eget, då hjälper vi er.
- Underbart, va? - Vi har inte bestämt något än.
Men var tänker ni bo?
Jag vet inte, säger jag ju. Vi resonerar inte som ni gör.
- Jag vill inte ha det som ni har det. - Har det hänt något?
- Vad skulle det vara? - Jo, om... Är allt...
Säg det. Skulle hon ha ångrat sig? Vaknat upp, kanske?
- Det sa jag inte. - Det behövdes inte.
Hur som helst så kanske det är jag som har vaknat upp.
- Hej. - Abe!
- Jag började bli orolig. - Jag med.
- Abe, det här är Mahmoud. - Trevligt att träffas.
Jag älskar din skjorta. Vilken färg! Var har du köpt den?
Loehmann's?
- Något att dricka? - Cola light, tack.
Var ska ni två bo någonstans nu?
- Inga detaljer är klara än. - Vi får se.
Slå till med en gång, för just nu är det verkligen köparens marknad.
Eventuellt flyttar vi in hos mig.
- Men bor inte du hos dina föräldrar? - Jo, men de ska flytta till Florida.
- Ska de? - De planerar för det.
Det är inget fel med att bo ihop med sina föräldrar.
Det är bara vi västerlänningar som blir helt psykade av det.
- Du är en sådan postmarxistisk kliché! - Vad då, då?
Han är ju så söt. Var hittade du honom? Herregud.
Ursäkta mig lite, bara.
Det här var skönt.
- Brukar du träna? - Nej.
Det borde du göra. Själv gillar jag vattensporter.
Oroa dig inte, inget kissande för den sexuella njutningen.
Det var...
Det var du som smittade henne med hepatit, eller hur?
Va?
Så där ska det se ut.
Det är bra nu.
Du var duktig. Så duktig.
Wow!
Jag skaffade det här huset efter att jag sålde godset.
Din far hjälpte mig.
- Något att dricka? - Ja... Cola light.
Eller så tar jag det du vill ha.
Jösses.
Jag trodde att du bodde i något grått och trist hus-
- med... tja... uppstoppade djur och foton på katter överallt.
Inte riktigt.
- Hurdan var din man? - Lättglömd.
Så du blev inte ledsen när han lämnade dig?
Vi hade inte knullat sedan -98.
Bedrog han dig?
Ser man ned på varandra är det inte otrohet.
Men varför skilde ni er inte tidigare i sådana fall?
- Barnen. - Jag visste inte att ni hade barn!
Tvillingar. Nästan lika gamla som du.
- Vad heter de? - De är döda.
Jag beklagar. Jag visste inte...
- Hur dog de? - En hoppade, en tog en överdos.
Självmord?
- Jag har tänkt sådana tankar. - Lägg av.
Antingen gör man det eller så kniper man igen.
Så här är du aldrig på kontoret.
- Här är jag ju inte anställd. - Du är... en puma.
- För att jag vill knulla yngre män? - Nej, jag menade inte...
- Vad menar du, då? - Det var inte meningen att antyda...
- Antyda vadå? - Du, Marie.
Jag är inte så oerfaren som du tror.
Jag har varit med äldre kvinnor. Jag är ingen barnunge.
Jag vet. Men snart är du femtio, och då är livet slut.
- Och du bor fortfarande hemma. - Det är dyrt att flytta!
- Du är en snåljåp och en snyltare. - Mina föräldrar behöver mig!
Nej, väx upp någon gång. Det är ingen som behöver dig.
- Hallå? - Hur är det, Abe?
På ditt jobb sa de att de inte visste var du var, så nu ringer jag dig hemma.
- Hoppas att det är okej. - Jag är lite försenad.
Jag ber om ursäkt för det här i går.
- Det var mitt fel. Mahmoud... - Det är lugnt.
Jag känner mig så dum. Jag borde ha vetat bättre.
Vi satt på akuten nästan hela natten. Vilken mardröm.
Jag var tvungen att hålla honom i handen när de sydde.
Käken är nog bruten. Men han har dåligt samvete.
Han vill stämma dig, men är också medkännande.
Jag saknar dig. Kommer du i kväll?
Du behöver inte dela tandborste med mig längre.
Abe? Abe?
Ni minns ju strulet med Roselandprojektet.
Alla bankproblem och säljarnas blå dunster och så vidare.
Därför tänker jag mig det hela så här när det gäller Eastlake:
Om det går så backar vi upp säljarna ekonomiskt-
- men sedan håller vi oss i bakgrunden under processen.
Efter det...
- Ursäkta mig. Lite problem med magen. - Visst.
Sedan bestämmer vi om vi vill gå vidare.
Efter våtmarksbeskrivningen gör vi nog en inledande miljökonsekvensanalys.
Vi kan titta på angränsande mark också.
Efter det, när allt börjar falla på plats-
- kan vi börja förhandla om angränsande mark.
- Smart tänkt. - Kan det vara något?
Jag måste ringa några samtal. Vi får prata om det här sedan, Justin.
Vilken säsong... Satsar du fortfarande på Giants?
De är ju ingen dark horse längre.
Så du vill ha en dark horse, men blir galen när de inte levererar?
Ja du, vad ska jag säga. Jag gillar vinnare.
Vi hörs i nästa vecka.
Kom in på mitt kontor, Abe. Vi måste prata om några saker.
Bara det går fort. Jag har mycket att göra.
- Vi måste prata. - Det gör vi ju.
- Sätt dig. - Varför då?
- Din kusin Justin... - Jag vet, världens nolla.
Han ska få ditt jobb.
- Va? - Ärligt: Har du någonsin velat ha det?
- Det är ju mitt jobb. - Justin tänker inte utanför ramarna.
Han gör som han blir tillsagd.
- Men du... - Jag är din son.
Jag vet. Det här är så tungt för mig.
- Det är det inte alls. - Vi kan inte fortsätta så här.
Tror du att jag låtsades ha problem med magen?
Dr Baskin tror att jag kanske lider av magsår. Blödande magsår!
- Tror du att jag är lat, eller? - Du är på fel plats.
- Det är mitt fel att det fått fortgå. - Nog är det ditt fel, alltid!
- Utan mig hade firman gått under! - Sluta nu.
- Jag skulle ju vara en dark horse. - Va?
- Vet mamma om det här? - Vi har pratat om det länge nu.
Så hela tiden har...
Men nu...
Nu får jag en kniv i ryggen.
- Abe... - Jag har inte pengar så jag klarar mig.
- Kärleken kommer med vissa krav. - Dra åt helvete.
- Lyssna inte på din far. - Varför har ni inte sagt något?
- Det hade väl inte förändrat något? - Jo, allt.
Jag trodde att jag kunde lita på dig. Allt har varit en enda lögn.
Ingen har ljugit, älskling. Du såg bara inte sanningen.
Vilken jävla sanning? Att jag är en nolla?
Det har vi vetat länge. Richard har lyckats, men det har inte du.
Det var så det blev.
Kunde du inte ha gjort fel med Richard i stället? Han har fått allt.
Jag har jobbat för min framgång. Inget har serverats på silverfat.
- Det stämmer. - Han var din favorit!
- Jag pluggade. - Du bara gled igenom hela skolan.
- Du behövde aldrig plugga. - Ursäkta att jag var smart.
Han var begåvad, men jag älskade er lika mycket.
- Problemet var att du var lat. - Sant. Du hade inte rätt inställning.
Redan under den tiden då jag ammade dig.
Visst, bebisar skriker. Till och med Richard gjorde det. Men du var hopplös.
- Det rår jag inte för! - Inte jag heller.
- Men nu vill ni sparka ut mig? - Var inte så dramatisk.
- De sparkar aldrig ut dig. - Nej, aldrig någonsin.
Men vi säljer kanske och flyttar till Florida.
Fan ta er! Vi gifter oss någon annanstans.
Du gör som du vill. Men är du säker på att hon vill gifta sig?
Är du säker på att du vill? Det fanns ju en viss sjukdomsbild.
- Vad i... - Gör inte så.
- Lås dörren. - Ut ur bilen!
Vad i helvete håller du på med?
- Fattar du? Justin! - Justin är bra.
- Han är ju dum i huvudet! - Han gör som han blir tillsagd.
- Är du på pappas sida nu, eller? - Jag gillar Justin, han är attraktiv.
- Knullar du honom? - Svartsjuk?
- Hur kan du? - Om du tränar kanske det vänder.
Justin är ju typ kvar i high school.
Han är klar med college, och han tog sin examen.
Justin?
Hej, Marie. - Hej, Abe. Hur är läget?
Nu visar vi Abe att han går miste om hela livet.
- Kan jag hjälpa till? - Ja.
- Jag vill ha min fästmö. - Vi säljer inte sådana här.
- Jag vet att hon är här. - Ett annat varuhus?
- Hon är här! Ska jag tala med chefen? - Han är på lunch. Vill ni vänta?
Nej. Jag har betalat för en fästmö. Jag vill ha henne nu.
Vill ni titta i katalogen? Vi kan beställa hem åt er.
Men när varan väl är öppnad kan man inte lämna tillbaka den.
Men jag har ju kvittot här.
Jag är ledsen, men datumet syns inte.
- Det är en fläck där. - Ge mig ett tillgodokvitto, bara.
- Det går inte. Det var en slutreavara. - Jag behöver ett tillgodokvitto.
- Tyvärr. - Jag måste ha ett tillgodokvitto!
Jag har bestående men i käken.
Det finns sådant jag aldrig mer kan göra med munnen.
Lugn. Jag vet att det inte var meningen.
Du klarar inte av ironi. Du vet inte ens vad det betyder.
Du vill inte vara som din skitstövel till far.
Du är modig som står vid Mirandas sida trots hennes smittsamma sjukdom.
Trots att du vet att hon egentligen inte menar allvar med dig.
Hon hade passat mycket bättre ihop med din bror Richard.
Hon har mycket mer gemensamt med honom.
Snygg är han ju också, inte sant?
Livet har varit orättvist mot dig. Du har fått allt serverat.
Därför känns det som om dina tillkortakommanden aldrig tar slut.
Att du samlar på leksaker är ett skolboksexempel på-
- den västerländska konsumtionskapitalismen.
Trots det är jag rädd att jag inte kan ge dig något tillgodokvitto.
Inget tillgodokvitto, inget byte, inga pengar tillbaka.
- Men jag har ju kvittot. - Du förstår verkligen inte, va?
- Vadå? - Alla har kvitto.
Det fungerar ändå inte. Det kallas...
Till...
Till... Tillgodokvitto.
Mamma och pappa, han har vaknat.
Abe?
Du har klarat dig.
Du har varit med om en liten olycka, men allt kommer att bli bra.
- En olycka? - Du kvaddade Hummern.
Det är ingen fara. Försäkringen gäller.
- Självrisken är låg. - Din far har varit så orolig.
- När hände det här? - Det var nästan två månader sedan.
Du körde ut ifrån parkeringsplatsen.
- Du såg dig inte om ordentligt. - Oroa dig inte, Abe.
Justin får inte ditt jobb. Du får vara kvar så länge du vill.
- Var är Miranda? - På väg hit.
- Hon undrar om vi vill ha bagels. - Med lax.
- Och färskost. - Jag måste prata med henne.
- Hon är på väg. - Light, tack. - Lök eller vitlök?
- Miranda? - Hon kommer.
- Hej. - Hej.
- Hur mår du? - Jo då.
- Du, då? - Jo då.
Och... behandlingen?
Den hjälpte, nu mår jag mycket bättre.
Så bisarrt. Det är som om jag har varit död i två månader.
Vi trodde inte att du skulle överleva. Vi trodde att loppet var kört.
- Läkarna... - Men jag överlevde.
- Hur mår du nu? - Jag vet inte.
Jag känner inget. Alltså...
Varken i benen eller fötterna...
...eller i tårna. Ingenstans. Det är som om...
Men vet du vad?
Nu skulle jag vilja dansa.
Så märkligt.
Jag har drömt en hel del.
Folk brukar ju säga att de vill att drömmarna ska bli verklighet.
Men det vill inte jag.
Jag föredrar verkligheten, det som sker här och nu.
Att vara här med dig.
Vad är det? Varför gråter du?
Jag vet att vi knappt känner varandra...
...och att vi inte har något gemensamt.
Jag vet att jag aldrig var attraherad av dig.
Jag tänkte inte låta mig påverkas av det, men...
Det jag inte visste...
...var att jag skulle känna något.
Inför?
- Jag måste i väg nu. - Du...
- Vad menade du med "känna något"? - "Känna något"? Va?
Du trodde aldrig att du skulle "känna något".
- Just det. - Vad menade du?
Inget. Det var bara svammel.
Krya på dig nu.
- Miranda? - Ja?
Min mor säger att hon tror att du är... gravid.
Är du det?
- Du vet ju hur din mamma är. - Jag vet.
Det är därför jag frågar. Om det är sant...
Om du bär på mitt barn...
...så ska du veta att allt löser sig.
Ingen fara. Så är det inte.
Läkarna sa att det är bara en på miljarden-
- som förlorar benen i en bilolycka-
- och vaknar upp ur koma efter två månader-
- för att sedan få hepatit B.
- Kan du göra mig en tjänst, Marie? - Javisst. Vad vill du ha?
Kan du lämna tillbaka något åt mig på Toys R Us?
- Inga problem. - Tala med chefen om det behövs.
Jag har kvittot.
- Marie? - Ja?
Kom närmare.
Närmare.
Du behöver inte säga något. Jag vet.
Jag har fått höra det många gånger. Jag kysser väldigt bra.
Abe:
Pappas egen dark horse
Ska man vara noggrann dog han faktiskt den 6 februari.
- Vadå noggrann? - Det står fel datum.
DOG DEN 7 FEBRUARI 2011
Säg inget om det till din mor. Det spelar ju ingen roll.
Det är ingen som bryr sig om det.
- Är Excelarken klara? - Javisst, farbror Jackie.
- Vad är det här för något? - Här har vi alla enheterna.
- Har nagelsalongen betalat? - Nej, vi väntar på pengar från dem.
Ring Phil. Säg åt honom att följa upp det.
Har advokaterna hört av sig angående bagelstället?
De har bett oss att skjuta upp för- handlingen till slutet av nästa månad.
Kemtvätten, då? Klarar de besiktningen?
- Eller sanerar de stället fortfarande? - Det är klart.
- De väntar på inspektörerna. - Be Phil ligga på.
- Jag ville inte att vi tappar det här. - Absolut. Absolut, farbror Jackie.
Översättning: Maria Neij www.undertext.se